ВОЙНА И МИР по романа на Лев Толстой
Участват:
КЛЕМАНС ПОЕЗИ графиня Наташа Ростова
АЛЕСИО БОНИ княз Андрей Болконски
АЛЕКСАНДЪР БЕЙЕР граф Пиер Безухов
МАЛКЪЛМ МАКДАУЪЛ княз Николай Болконски
АНДРЕА ДЖОРДАНА граф Иля Ростов
ВЛАДИМИР ИЛИЪН генерал Михаил Кутузов
ДМИТРИЙ ИСАЕВ граф Николай Ростов
ВАЛЕНТИНА ЧЕРВИ княжна Маря Болконска
ХЕНЕЛОРЕ ЕЛЪСНЕР графиня Наталия Ростова
БЕНДЖАМИН СЕДЛЪР Долохов
ТОНИ БЕРТОРЕЛИ княз Василий Курагин
ВИОЛАНТЕ ПЛАЧИДО княжна Елен Курагина
ИГОР КОСТОЛЕВСКИ цар Александър
АНА КАТЕРИНА МОРАРЮ Соня
КЕН ДЮКЕН княз Анатол Курагин
ХАРИ ПРИНЗ Василий Денисов
ЕЛОДИ ФРЕНК княгиня Лиза Болконска и др.
Наташа?
Няма ли да спиш? - Да спя?
Никога през живота си не съм се чувствала по-будна.
Заради княз Андрей ли?
Не съм спирала да мисля за него от мига, в който го видях.
Може би в момента и той мисли за теб.
Това би било прекрасно.
Вероятно вече ме е забравил.
Лягай си.
Страхувам се, че никога повече няма да го видя.
Танцува със самия цар!
Браво, Елен!
Поздравявам те.
За мъжете, който разпознават красивите жени от пръв поглед!
Беше просто късмет, че ме забеляза. Много мило от негова страна.
Не пиете, а би трябвало.
Вие сте човекът, на когото тази вечер всички завиждат.
Така изглежда.
Какво му става? - Цяла вечер не каза нито дума.
Не знам. Може би ревнува от царя.
Моля да ме извините, много съм изморена.
Разбира се. Лека нощ, скъпа моя.
Извинете!
Тази вечер сте много красива!
Наистина ли?
Мислех си, че съм Ви подразнила с нещо.
Всички ми направиха комплименти, но не и Вие.
Чаках да остана насаме с Вас, за да Ви го кажа.
Знаете, че не обичам тези обществени събирания.
А би трябвало.
Те разнообразяват ежедневието. - Така е, но понякога
бих предпочел да прекарам вечерта с любящата си съпруга.
И да не се притеснявам за останалите.
Какво Ви тревожи?
Може би, че не Ви обичам достатъчно?
Позволете да се оттегля в покоите си.
Утре ще говорим колкото желаете.
Утре?
Разбира се.
Животът е пред нас.
Кой печели?
Защо не ни посвириш, Наташа?
Баща ти вече опита всичко, но няма да успее да ме разсее.
Шах.
Негово Превъзходителство княз Болконски.
Радвам се да Ви видя отново, княз Андрей.
Удоволствието е мое, граф Ростов.
Графиньо Ростова.
Отдавна не сте ни посещавали.
Не съм имал възможността да се възползвам от гостоприемството Ви.
Заповядайте, настанете се. - Благодаря.
Каква изненада само!
Смятахме, че сте се върнали в имението си.
Все още не.
Включен съм във военната комисия, която съставя нов военен устав.
А как е баща Ви?
Благодаря.
Остарява.
Тъкмо помолихме Наташа да ни изсвири нещо.
Не мисля, че е добра идея.
За мен би било голямо удоволствие.
Какво е станало с теб? Никога преди не си пяла така.
Хареса ли Ви, княз Андрей?
Как можах да го кажа!
Забравете, че попитах. - Няма нищо лошо, че попитахте.
Отговорът е,
че беше прекрасно. Както всичко, което правите.
Измина цяла вечност...
От първата ни среща ли? - Да.
Сърцето ми замря, когато прочетохте писмото от царя.
Все едно идваше краят на света.
Това беше началото на краят на един свят.
Също така помня и обувките Ви.
И как препускахте в галоп.
И бала в Отрадное.
И думите Ви онази вечер, когато гледахте луната от балкона си...
Чули сте ме? - Да.
Онази нощ беше толкова красива. Дори не помня какво съм казала.
Бях обзета от чувството, че всички трябва да са щастливи.
Понякога просто не мога да сдържам чувствата си.
Изглежда сте много емоционална.
Много хора се страхуват от това.
Страхуват се да покажат чувствата си.
И Вие се страхувате от това, нали?
Не и когато съм с Вас.
Те са толкова различни.
Не се ли радвате, че княз Андрей е дошъл заради Наташа?
Няма по-добра партия от него, но той е толкова различен.
Твърде е различен от нас.
Дали ще се върне, майко?
Ако ти е казал, че ще се върне, значи ще го направи.
Влюбих се в него още щом го видях.
Сърцето ми спря да бие.
Но дали и той ме обича?
Едва ли е дошъл, за да види баща ти или мен.
Но той не каза нищо с което да покаже, че е така.
Защо се страхувам, когато съм с него?
Толкова е трудно.
Той изглежда толкова недостъпен.
Моли се на Бог, ако не си сигурна.
Браковете се уреждат в небесата.
Искам да вдигна тост за брат ми - Анатол.
Нека съдбата е благосклонна към него, докато е в армията.
Както знаете не заминавам утре и това е само първият
от многото балове по случай заминаването ми.
Поредното завоевание? - Стара позната, така да се каже.
Но тя е омъжена!
Вие и Анатол сте много близки.
Той ми е брат. Изненадва ли Ви това?
Изненадва ме това колко си приличате.
И двамата сте прекрасни.
Много сте мил. Ласкаете ме. - Но без успех.
Помните ли колко студено се държахте с мен на първата ни среща?
Когато Пиер ме покани да отседна в дома Ви?
Посрещнах Ви като човек, когото не познавам.
И когото не искате да опознаете?
Да не очаквате всяка жена да пада в краката Ви?
Не знаете ли, че не винаги се получава?
Аз бях този, който падна във Вашите.
Ухажвате ли ме, капитан Долохов?
Да!
Ухажвате съпругата на свой приятел?
Да.
Приятел, който Ви прие в дома си и на когото сте задължен?
Да.
Това не Ви ли притеснява?
Да.
Мога да кажа на Пиер! Ще Ви изгони от къщата незабавно!
Ще ми е трудно
да живея в дома Ви, да Ви виждам всеки ден,
да знам, че покоите Ви са на няколко крачки от моите.
Трябва да си призная,
че едва ли ще издържа още дълго.
Нали не очаквате да повярвам на думите Ви, капитан Долохов?
Граф Безухов. - Графинята върна ли се?
Все още не. Но княз Болконски е тук.
Пиер!
Какво правите тук по това време?
Не знам от къде да започна, приятелю!
Никога преди не съм се чувствал така!
Беше прав! Животът е непредвидим!
Винаги може да ни поднесе изненада!
До вчера си мислех, че ми е писано да страдам цял живот.
Но сега се чувствам жив!
Влюбили сте се в Наташа. - Да!
Да!
Какво ти е? Не се ли радваш за мен? - Разбира се, че се радвам за Вас.
Вие с Наташа сте хората, на които най-много държа.
Но дали и тя ме обича? Толкова е млада.
Сигурен съм, че и тя Ви обича. Познавам Ви, откакто се помня.
Никога преди не съм Ви виждал да изразявате така чувствата си!
Все едно сте нов човек! - Това е самата истина!
Сега съм нов човек, приятелю.
Оженете се за нея! Не чакайте! Оженете се за нея възможно най-скоро
и съм убеден, че ще бъдете най-щастливия човек на света.
Надявам се да си прав.
Но преди това трябва да направя още нещо.
Какво правите в покоите ми?
Чаках Ви.
Чаках Ви цяла нощ!
Това е предимството да спим в отделни стаи -
да не се безпокоим един друг.
Къде пренощувахте? - При баща ми.
Имаше прием в чест на Анатол, забравихте ли?
Не. - Вие също бяхте поканен.
Беше хубава вечер.
С много танци, песни...
Моля, следващият път, когато решите да прекарате нощта извън тази къща,
предупредете ме!
Нямах такова намерение. Знаете как е на тези приеми.
Щом седнах, не можах да намеря сили да стана.
Заспала съм на дивана.
Не се тревожете, Анатол също беше там.
Анатол...
Ако нямате нищо против, отивам да си легна. Изморена съм!
Да видим дали си станал по-добър, докато ме нямаше.
Петя трябва да учи, не да се фехтува.
Оставете го да се забавлява с брат си.
С такова нетърпение очакваше завръщането му.
Момчета!
Това ли е най-доброто, което можеш?
Не! Ето това е!
Мили Боже! - Извинявай!
Толкова съжалявам!
Не, не. - Николай!
Няма за какво да се извиняваш, братко.
Притежаваш нужните качества да станеш добър войник.
Браво на теб!
По-добре да я превържа.
Да вървим!
Сигурно много боли!
Това е само драскотина. Върви да си пишеш домашните!
За пред мама е само драскотина! - Добре.
Превържи го добре, Соня!
Искам още една битка с него преди да се върне в полка.
Излез от тук!
Почакай само да разкажа на ротмистър Денисов
как малкият ти брат те победи.
Да не си посмяла!
Или аз ще... - Ти какво?
Ще направя нещо.
Ако майка ти ни види...
Много се забавиха.
Чаят започна да изстива.
Добри новини!
Имам добри новини!
Брат ми ни кани да му погостуваме за ловния сезон.
Има ли писмо за мен?
Изглежда, че не.
Добре, няма значение.
Бедното дете!
Непрекъснато мисли за княз Болконски, нали?
Разбира се!
Но къде е той? Какво става с него?
Искаш да се ожениш повторно?
Направи го! Вече си голям. Решението е само твое!
И все пак,
сметнах за редно да поискам благословията Ви.
Ти си добър син!
Затова като съвестен баща ще ти кажа нещо.
Обмислих предимствата и недостатъците. Първо -
този брак не е изгоден.
Семейството й не е нито богато, нито влиятелно.
Второ -
вече не си толкова млад.
И трето -
имаш син, за когото младата Ростова едва ли ще е способна да се грижи.
Тя самата е почти дете. - Аз също дълго мислих за това.
Но не виждам достатъчно сериозна пречка.
Добре тогава.
Решението е твое!
Но има още една причина,
поради която женитбата ти е ненавременна.
Имам планове за теб -
поста на главнокомандващ руската армия при полската граница.
Какво?
Царят одобри твоето повишение.
Това е огромна чест за теб!
И още по-огромна чест за семейството ни.
Може и така да е!
Но след Аустерлиц военната служба вече не ме привлича.
Колко дълго мислиш, че ще продължи този мир между царя и Наполеон?
Мирът няма да трае дълго.
Помни, че славата на рода Болконски е постигната
с много жертви и кръвопролития, още от времето на Петър Велики.
Знам това, татко.
Надявам се, че не искаш да разочароваш царя?
Както и баща си, който вярва в теб!
Ожени се след година.
Една година...
Това силно увлечение или възторг... Наричай го както искаш!
Ако наистина е любов, ще оцелее една година.
Наташа, какво ти е?
Заради княз Болконски ли е? - Не го споменавай повече!
Достатъчно се самоизмъчвам. - Наташа...
Щастието ми не бива да зависи от него или от някой друг.
Погледни какъв прекрасен ден! Мога да бъда щастлива и сама!
Изведнъж ми се прииска да вървя.
Не! По-скоро да тичам!
Ела!
Ела с мен!
Скоро ще се върнеш! - Една година е цяла вечност!
За баща ни Полша е само претекст.
Истината е, че не може да понесе мисълта,
че някой може да започне нов живот, когато неговият е вече към края си!
Андрей, не говори така!
Надява се, че чувствата ми към Наташа
няма да издържат на дългата раздяла. - Сигурна съм, че ще издържат.
Андрей!
Прегърни Наташа от мое име!
Кажи й, че нямам търпение да се запозная с нея и че вече я обичам!
Сбогом, Маша! - Сбогом!
Сбогом, Николушка.
Мъничето ми, изглежда ще си имаш нова майка.
Вече няма да имаш нужда от леля Маря.
Да влизаме вътре!
Чу ли вече добрите новини? По-добре кажи на брат си,
че вече няма нужда да се моли за смъртта ми.
Няма да чака дълго. Едва тогава ще може да се ожени!
Андрей Ви обича прекалено много и единственото, което Ви желае,
е възможно най-дълъг живот, татко.
Да направи онова момиче Ростова мащеха на бедния Николушка!
А аз? Знаете ли какво ще направя аз?
Ще се оженя за госпожица Буриен.
Така и той ще си има мащеха! Това е чудесна идея!
Колкото повече мисля, толкова повече ми допада идеята.
Да! Ще се оженя за госпожица Буриен!
Поплачи си, мила. Ще се почувстваш по-добре.
Но защо плача?
Толкова съм глупава!
Защото нямаш новини от него.
Минаха седмици и все още нищо. Имаш пълното право да плачеш.
Княз Андрей Болконски е тук, графиньо.
Майко!
Върви в стаята си. Аз ще го приема.
Какво има?
Върнал се е.
Защо се е върнал?
Говори с майка ми. За какво ли говорят?
Поеми си дълбоко въздух и се успокой!
Върви при него. - Какво каза той?
Поиска ръката ти.
Обичам Ви!
Обичам Ви, както никога досега не съм обичал!
Мога ли да се надявам?
Защо ме питате?
Как може да се съмнявате?
Последните няколко дни си задавах въпроса дали е възможно,
но сега вече знам, че Вие сте всичко за мен.
Наташа, бихме могли, но...
Има нещо, което трябва да Ви кажа.
Баща ми ми осигури пост като главнокомандващ
руската армия при полската граница.
Това няма значение! Готова съм да Ви последвам навсякъде!
Настоява да се оженим след една година.
Цяла година?
Това е ужасно! Но защо? Как може да Ви моли за такова нещо?
Аз съм също толкова объркан, колкото и Вие.
Но той е мой баща и искам да уважа волята му.
Ще имате време да преосмислите чувствата си.
Нямате никакви задължения към мен и ако през тази една година
осъзнаете, че вече не ме обичате... - Не говорете така!
Обичам Ви!
Сигурна съм в това.
Една година без да Ви виждам...
Знам, че искам от Вас прекалено много.
Имате право да размислите. - Не.
Не!
Ще уважа волята на баща Ви. Ще Ви чакам!
Ще Ви чакам и цял живот, ако трябва.
Ако нещо се случи, докато ме няма,
ако имате нужда от каквото и да е, обърнете се към Пиер.
Той е най-добрият човек на света. - Искам да вземете това.
Беше нарисуван на имения ми ден.
Денят, в който Ви видях за първи път.
Соня?
Чу ли за Наташа? - Това е чудовищно!
Не е виновен той, всичко е заради баща му.
Защо тогава не му се е противопоставил?
Не мога да гледам как Наташа се опитва да бъде смела,
когато сърцето й се къса.
Това е само една година!
Една година е цяла вечност за някой на възрастта на Наташа.
Знам.
Защо се съгласихте да го направите?
Защото го уважавам и не искам да нараня чувствата му.
Ами Наташа?
Да.
Съжалявам, че трябваше да поискам от нея такава жертва.
Но това ще й помогне да обмисли решението си.
Тя вече е взела своето решение, Андрей!
И е много по-сигурна в него, отколкото сте Вие.
Обичате да си играете с огъня, нали капитан Долохов?
Какво е животът без малко опасности?
Затова ли продължавате да се биете на тези дуели?
Това е, защото лесно се обижда.
Или просто Ви привличат забранените неща?
Нарушаването на правилата понякога може да бъде приятно.
Някога губили ли сте дуел?
Ако бях, скъпа ми графиньо,
сега нямаше да съм тук, рискувайки да разбият сърцето ми.
Елен! Това е за теб, мила сестричке.
Има два типа жени.
Единия са като сестра Ви, Маря, и Наташа.
Другият - като Елен.
В Елен има нещо мрачно.
Може би не трябваше да се оженя за нея.
Княз Андрей, чудех се дали баща Ви е все още в провинцията?
Бих искал да го посетя.
От дълго време не сме се виждали.
"Възнамерявам да посетя фермите, намиращи се на сто фута от земите Ви.
За мен ще е голямо удоволствие да се възползвам от случая
и да Ви засвидетелствам уважението си лично. "
Да засвидетелства уважението си! Нима?
Лицемерието винаги е било тайното оръжие на Василий Курагин!
"Ще бъда придружен от сина си, Анатол,
който скоро ще се присъедини към полка си при полската граница."
"Придружен от сина си Анатол"? Виж ти.
Каква изненада. Виждаш ли?
Дори няма нужда да се появяваш в обществото.
Кандидатите сами ще дойдат, за да питат за теб.
Чудя се дали някой ден и аз ще се омъжа?
Дали ще имам свой дом? Свое дете?
Мислиш ли, че е възможно?
Разбира се! Защо да не е?
Кажете ми, татко, наистина ли княжна Маря е толкова невзрачна?
Няма значение дали е красива или грозна.
Единственото, което трябва да те интересува, е, че е богата.
Но ако е грозна,
няма да имам желание да изпълнявам съпружеските си задължения.
Затвори си очите и мисли, че си богат.
Желанието ти веднага ще се появи.
Колко сте предвидлив, татко.
Животът за теб е само балове, лов, вечеринки, карти!
Любовни авантюри! Но на мен това ми струва
повече от четиридесет хиляди рубли на година!
И нямам намерение това да продължава така още дълго.
Сега ме чуй. Когато се изправиш пред него,
засвидетелствай безкрайното си уважение.
Слушай внимателно какво ще каже.
Слушал съм достатъчно от старци като него.
Помни, че бъдещето ти зависи от това!
Да?
Княжна Маря, гостите пристигнаха!
Заведе ли ги до стаите им?
Старият княз се измори, докато изкачи всичките стъпала.
Но синът му... Да бяхте видели сина му!
Прескачаше по три стъпала, направо прелетя до горе.
Княжна, да можехте да видите колко е красив бъдещият Ви съпруг!
Не говори глупости!
Висок, строен и силен. И какви очи само! Направо те поглъщат!
Прекрасен е!
Днес трябва да бъдете по-красива от всякога!
Аз? Красива?
И така, скъпи ми графе,
разбрах, че ще служите в кавалерията?
Точно така. - Прекрасно!
В кой полк по-точно? - Ами...
В кой полк съм разпределен, татко?
Какъв войник само!
Какъв войник... "Кой полк?"
"Кой полк?". Всичко ми е ясно. Може да си вървите!
Вървете!
Сега, да поговорим.
Нещо конкретно ли дойдохте да обсъдим?
Честно казано
причината, поради която взех сина си, Анатол, да ме придружи...
Обмисляте бракът между сина си, Анатол, и дъщеря ми, Маря.
Няма нужда да изтъквам качествата на Анатол пред Вас.
Вие и сам може да ги оцените.
Но съм сигурен, че той ще...
Че ще обича княжна Маря.
Как изглеждам? - Изглеждате великолепно!
Благодаря.
За мен е огромно удоволствие да се запозная с Вас.
За мен също!
Брат Ви, Андрей, ми е говорил много за Вас.
Благодаря Ви.
Татко.
Защо си се нагласила така? По какъв повод?
Надявам се гостите да ми простят, но трябва ли да ти напомням,
че не бива да сменяш дрехите или прическата си без моето позволение?
Можете ли да свирите, княжна Маря?
Да.
Прекалено много ли ще е да Ви помоля да ни изсвирите нещо?
Благодаря.
Татко?
Изглежда княз Василий би желал да му станеш снаха.
Предложи да се омъжиш за сина му.
Вие какво бихте желали да направя? - Аз?
Да. - Какво общо имам аз с това?
Анатол Курагин не иска да се жени за мен!
Но... - Искам да знам какво искаш ти!
Единственото, което искам, е да изпълня волята Ви.
Но ако можех да избирам...
Чудесно!
Ще вземе теб и зестрата ти. Този глупав...
Няма значение!
Но помни!
Смятам, че всяка млада жена има правото сама да избира.
Върви в стаята си! Не си губи времето в молитви!
След час очаквам отговора ти.
Простете ми!
Как можах да пренебрегна обичта, която изпитвам към Вас!
Знам, че сигурно ме презирате.
Но Ви моля...
Простете ми!
Прощавам ти!
Никога повече няма да споменаваме за това.
Все едно нищо не се е случило!
Всъщност нищо не се и случи.
Скъпа моя!
Ето Ви и Вас, най-после!
Винаги ще гледам на Вас като на своя дъщеря.
Взе ли решение? Кажи! Да или не?
Единственото ми желание е да прекарам остатъка от живота си...
до Вас, татко.
Никога няма да Ви изоставя.
Това са глупости! Няма смисъл!
Какво...
Няма ли поне искрица надежда, княжна Маря?
Може би един ден Вие ще...
Благодаря за оказаната чест, княз Курагин.
Но няма да се омъжа за сина Ви.
Достатъчно! Казахме си, каквото имахме да си кажем.
За мен беше голямо удоволствие да се видим.
Както и да се запозная с Вас, младежо. Желая Ви късмет!
Жалко! Много жалко!
Както сами се убедихте, решението е изцяло нейно.
Може би това беше знак, изпратен ми от Бог.
Може би не ми е писано да се омъжа и да създам семейство.
Може би призванието ми е да се радвам на щастието на другите.
"Скъпа моя Наташа,
всичко върви добре с новото ми назначение.
Започнах да извършвам подобрения в дисциплината и тактиките,
за да може ако войната отново избухне, този път да издържим.
Броя дните и седмиците, които ни делят.
Мечтая за мига, в който ще мога отново да Ви прегърна силно.
Надявам се, че сте добре.
Надявам се, че сте добре и сте щастлива.
Предайте най-искрените ми поздрави на графа и графинята.
Времето тук не престава да ме изненадва -
нетипично меко за това време на годината."
Толкова се радвам за теб! Най-после ти писа!
Да.
Не ми изглеждаш щастлива.
Най-после ми писа. Това е хубаво.
Но продължава да е толкова далеч.
Да!
Аспержи!
И ягоди! И гъби!
Колко студени ястия да приготвим? - Не по-малко от три!
Колко ще струва всичко това?
Тази вечеря е в чест на княз Багратион!
Нима очаквате от мен да пестя?
И как ще платим за всичко?
Кажете й, Феликс. Кажете й откъде ще набавим нужните пари.
Чрез ипотека, графиньо Ростова.
За съжаление ще се наложи да ипотекирате част от имуществото си.
И как ще върнем парите? С молитви ли?
Княз Багратион ще ни окаже голяма чест, затова... Прекрасни са!
Ще Ви ги доставим. - Добре.
Още нещо? - Пристигна писмо за Вас.
Донесоха го лично. - Благодаря.
"Знам, че сте късоглед, но нали все пак носите очила?
Нима не виждате какво става под носа Ви?
Нима просто мълчаливо ще търпите факта, че съпругата Ви
има връзка с приятеля Ви, Долохов.
Ако не, то какво ще сторите?" - Какво ще кажете да изпратим рози?
Какво?
Рози? Да.
Розите са чудесен избор.
Прочетохте ли писмото, Пиер?
Какво? Откъде знаете за писмото? - За писмото от Андрей?
Вярно.
Пише ми редовно за най-обикновени неща.
Разказва ми за времето там.
Сигурен съм, че не са като писмата, които изпраща на Вас.
Не съм сигурна. И в моите разказва за времето.
Наташа, той е войник! Не му е лесно да изразява чувствата си чрез думи.
Скъпи ми Пиер,
какво Ви е?
Какво имате предвид? - Знаете какво имам предвид.
Не мога да скрия нищо от Вас.
Заради Елен е, нали?
Елен...
Прибира се, пак излиза...
Понякога не се виждаме с дни.
Хората се опитват да ме настроят срещу нея.
Но кой? - Не е важно кой.
Важното е дали вярвам на това, което говорят.
Но аз не им вярвам!
Защо не сте щастлив с нея? - А защо тя не е щастлива с мен?
Трябва да е луда, за да не е щастлива с Вас.
Пиер моли да го извините, че си тръгна без да се сбогува.
Той отиде в английския клуб.
Как е той? - Потиснат.
Не се изненадвам. Ако слуховете са верни...
Слухове? - Защо? Какво е станало?
Заради така нареченият му приятел, Долохов.
След като Пиер го прие в дома си и му позволи да остане...
Какво е направил?
Компрометирал е графиня Безухова! Красивата Елен!
Компрометирал? Имате предвид... - Именно!
Не знам кой от двамата е по-безочлив - тя или той.
Това е ужасно! Ужасно! - Пиер знае ли?
Трудно е за човек като Пиер, който не познава злина,
дори да заподозре подобно нещо.
Всички знаем какъв е Пиер! Толкова е доверчив.
Дори и да са му казали, той няма да повярва.
Какъв ужас!
За мен е огромно удоволствие да Ви видя отново!
Той за малко да се ожени за дъщерята на стария Болконски, само заради
парите й. Онази грозничката била готова да се омъжи да него.
Би ли млъкнал, Долохов? - Но той объркал всичко!
Решил да се позабавлява с младата им френска компаньонка.
Не е ли жалко? Да изгубиш цяло богатство,
само защото не си успял да изчакаш до след сватбата.
Типично за Курагин!
Да! Всичко е чудесно!
Не Ви ли се струва забавно, Безухов? - Забавно?
Великият преследвач на зестра я е изпуснал,
само защото разкрил картите си прекалено рано.
Всичко това ми се струва забавно.
Бракът е лотария. Просто този път нямах късмет с билета.
Не сте единственият.
Вдигам тост за княз Багратион
и за здравето на нашия владетел.
За Царя! - За Царя! За Царя!
Искате ли да вдигнете тост, Пиер?
Тогава аз ще го направя вместо Вас.
За красивите жени!
И за техните любовници!
Това ми хареса!
Вие сте негодник, Долохов! Предизвиквам Ви!
За какво говорите? - За Бога, Пиер, седнете!
Искате да се биете с мен?
Граф Безухов?
Приемам с удоволствие.
Кой ще бъде Вашият секундант? - Няма смисъл! Откажете се!
Ростов. - Чудесно!
Пиер никога преди не е държал пистолет.
Дори няма такъв!
Като секунданти сме длъжни да му помогнем.
Къде ще е дуелът? - В Соколники утре сутрин.
Трябва да направим нещо, за да го спрем.
Проблемът е, че Долохов се е бил в много дуели и винаги е побеждавал.
Трябва да убедим Пиер да се извини и да не участва в дуела.
Повярвай ми, вече опитахме. Не иска да отстъпи.
Какво ще правим?
Щ стоим безучастно и ще чакаме да го убият?
Какво предлагаш?
Аз ще говоря с него.
Съжалявам, графиньо. Граф Безухов не си е вкъщи.
Къде е? - Не мога да Ви кажа.
Искам да говоря с графинята.
Тя спи и нареди никой да не я безпокои.
Тя знае ли какво става? Всеки момент ще убият съпруга й!
Не спя, Герасим. Пусни я.
Качете се, мила.
Не, нямам представа къде е.
Често изчезва.
И честно казано предпочитам да не знам къде прекарва нощите си.
Трябва да го намерим!
Да говорим с него и да го убедим. - Да го убедим в какво?
Да се откаже от този дуел!
Нима не знаете за дуела?
Знам всичко. Но мисля, че е прекалено късно.
Той пръв го е предизвикал.
Може да е било в изблик на гняв! Може да е бил предизвикан!
Само ако можех...
Сам ако можехме да го разубедим. - Дуелите са мъжка работа.
За тях това е начин да решават проблемите.
За съжаление нищо не можем да направим.
Но Пиер не знае нищо за дуелирането.
Капитан Долохов ще го убие!
Това означава, че съпругът ми е в голяма опасност.
Как може да...?
Какво се опитвате да намекнете, графиньо Ростова?
Че предпочитам съпругът ми да умре?
Герасим!
Изпрати графиня Ростова до вратата.
Пиер!
- Какво правите тук?
Опитвам се да спася живота Ви!
Вече е прекалено късно! - Не!
Все още можете да се откажете!
Не се тревожете! - Но Долохов ще Ви убие!
Да.
Възможно е.
Това ли искате? Да умрете?
Наташа, приберете се вкъщи.
Не се тревожете за мен. Не си струва.
Днес ще стрелям без палто.
Не минавайте пред сабята преди и двамата да сте стреляли.
Разбрах.
Пиер, моля Ви, размислете. Нека говоря с Долохов.
За какво?
Надявам се пистолетът да е по-добър от миналия път?
Ще видим.
Започвайте!
Почакайте! Не стреляйте!
Долохов!
Още не сме приключили.
По дяволите!
Пропуснах!
Убих го!
Какво направих?
Боже, помогни ми! Убих човек!
Пиер! Почакайте!
О, Боже...
Какво направихте?
Какво доказахте с този дуел?
Станахте за посмешище!
Но за какво се тревожа? Това всички го знаят.
Достатъчно, умолявам Ви!
Всички ще кажат, че сте го предизвикали, защото сте бил пиян.
Защото сте ревнували от него! Излагайки ме!
Защо решихте, че ми е любовник? Защото харесвах компанията му?
Ако бяхте по-добър, щеше да е различно!
Умолявам Ви!
Със съпруг като Вас, всяка жена би си намерила любовник!
Убихте човек, който беше много по-добър от Вас.
Убихте го! - Не!
Убихте го!
Сега аз ще убия и Вас!
Махай се от моя дом! Вън!
Всичко е наред. Пиер е жив.
Ранен ли е? - Не.
Вярваш или не, простреляният е Долохов.
Но и той е жив.
За почест!
Мирно!
"Скъпа моя Наташа, сигурно ще се радвате да чуете,
че сега полкът е добре организиран, с добра дисциплина и бодър дух.
Чувствам, че усилията ми тук не са били напразни. "
Трябва ни по-добра подготовка. - Тъй вярно!
"Разбира се, че ми липсвате. Знам, че и аз Ви липсвам.
Но вярвам, че сигурността на държавата зависи от нас. "
"Скъпи Андрей,
иска ми се поне да имах Ваша снимка, за да мога да я целуна.
Вие сте толкова далеч...
Време е да отидем в провинцията
при чичо ми Ростов. "
Трябва да идвате по-често. Носите радост в дома ни.
Оставете я, никога няма да се промени.
Наташа настоя да отиде на лов.
Да се надяваме, че тук ще се развесели малко.
Превърнала си се в много красива млада дама.
Трябва да й намерите добър съпруг.
Тя вече си намери.
Така ли? Какъв е?
Мислиш ли, че заслужава да е съпруг на племенницата ми?
Щом е избрал Наташа, значи я заслужава.
Изглежда не го харесваш?
Имам си причини.
Не харесваш княз Андрей и не пропускаш възможност да го покажеш.
Защо?
Знаеш, че ме обича.
Не достатъчно, за да се изправи срещу баща си!
Защо не му вярваш?
Успокой се.
Сигурен съм, че и ти го упрекваш за това, че те кара да чакаш.
Няма за какво да го упреквам.
Обичам го повече от живота си!
Соня все още е будна.
Чака те, за да ти пожелае лека нощ.
Една година е много време, но рано или късно свършва.
Соня те чака от много по-дълго.
Обичам Соня и възнамерявам да се оженя за нея.
Каза ли й? - Казах й, че я обичам.
Скоро ще трябва да се върнеш в полка.
Не я карай да чака повече.
Лека нощ.
Майко, има нещо, което...
трябваше да Ви кажа много отдавна.
Искам да се оженя за Соня!
И просто така го реши? От днес за утре?
Не!
Истината е, че...
между мен и Соня всичко започна още преди да замина на война.
Николай. Как можа?
Знам, че трябваше да ти кажа по-рано.
Сега е време да... - Николай.
Всички правят глупости, докато са млади.
Но сега трябва да започнеш да мислиш за бъдещето си.
Точно това искам да направя.
Познаваш баща си, знае само да харчи пари.
Изглежда не искаш да ни помогнеш по никакъв начин.
Николай, познаваш и други момичета.
Познаваш Жули.
Тя е единствената им дъщеря.
Единствената наследница на тяхното несметно богатство.
Не ме насърчавате да продам чувствата си, нали?
Няма да наруша думата си, само защото съм влюбен в бедно момиче.
Всички ние обичаме Соня, но...
Взел съм решение!
Вече си голям.
Може да постъпиш, както решиш.
Но запомни, Николай. Няма да получиш благословията ми.
Соня!
Достатъчно чака, Соня. Да се оженим!
Какво? - Веднага! Днес! Утре!
Без да кажем на никого?
На кого би искала да кажеш? На майка ми?
Тя иска да ме ожени насила. - Не можем да й противоречим.
Не и след всичко, което направи за мен.
Можем, ако наистина ме обичаш! - Знаеш, че живея само заради теб!
Единственото, за което те моля, е да изчакаме малко.
Какво да чакаме? Да остареем и съвсем да изгубим надежда?
Какво да направим?
Николай!
Ела бързо!
Какво? - Майка припадна!
Изпратих да доведат лекар.
Как се чувствате, скъпа моя?
Ако Николай ни изостави, сме загубени.
Пари.
Пари, пари, пари, пари!
Винаги всичко е заради парите!
Майко!
Майко?
Моля Ви, простете ми! Вината е моя.
Всичко е наред! Всичко е наред!
Как е тя? - Много по-добре.
Николай остана при нея.
Чувствам се ужасно! - Нямаш никаква вина.
Аз бях тази, която го подтикна към това.
Никога не бих се омъжила за Николай без благословията на майка ви.
Знаеш го. - Да.
Толкова е несправедливо.
Николай трябва да се върне в полка, нали?
Да.
Така е най-добре.
Така по-лесно ще ме забрави.
Какво те кара да мислиш, че ще те забрави?
Защото всъщност това иска.
Как можа да го кажеш?
Николай те обича!
Соня!
Ела тук!
Давай! Ела и попитай огледалата.
Те ще ти покажат всичко, което искаш да разбереш.
Не действа! - Понякога действа.
Опитай първа.
Добре.
Кого би искала да видиш?
Този, който е далеч, но няма да назова името му.
Мога да позная.
Андрей.
Княз Андрей.
Виждаш ли го?
Не виждам нищо.
Казах ти, че не действа.
Соня, страхувам се!
Страхувам се, че или той ще ме забрави, или аз него!
Кога се видяхме за последно?
Платете му.
Благодаря, господине. - Бог да ви благослови! Благодаря!
Французите не дават и пени за провизиите, които вземат.
Ние не сме французи, Седрински.
Искам хората да са на наша страна.
Какво искате?
Не съм тук за пари, Ваше Превъзходителство.
Това е нещо ново. - Не поисках и пени,
когато ме помолихте да приема в дома си Вашите офицери.
Проявих гостоприемство, но сега съм тук, за да получа справедливост.
Справедливост?
За какво става дума? - За дъщеря ми, господине.
Офицерът, който беше настанен в дома ни, я съблазни и я остави бременна.
Откъде знаете, че той е отговорен за това?
Дъщеря ми никога не излиза сама.
Никога не се е срещала с мъже, не познава никакви мъже.
Той спа в дома ни!
Възползвал се е от ситуацията и от невинността й.
Какво искате да направя?
Има само един начин да се спаси честта на дъщеря ми.
Искам този офицер да постъпи както е редно.
Лично ще се уверя, че са взети необходимите мерки.
Как се казваше офицерът?
Курагин.
Капитан Анатол Курагин.
Седем! - Шест! Шест!
Седем! Седем!
Седем!
Казах ти, че това е щастливото ми число.
Княз Курагин? Княз Болконски иска да Ви види.
Не, разбира се, че не отричам.
На мен положението не ми изглежда толкова сериозно.
Направих това, което всеки войник би направил при тези обстоятелства.
С това момиче, което е почти дете?
Всъщност съгласен съм, че е дете.
Но уверявам Ви, аз бях съблазненият, а не съблазнителя.
Тукашните дами са много по - буйни от нашите.
Въпреки това,
не можем да си позволим да развалим отношенията си с местните
само заради плътските удоволствия на офицерите ни!
Ще й направя подарък.
Баща й не иска пари. - А какво иска?
Да се ожените за момичето.
Ще докладвам в щаба за Вашия случай.
Ако се опитате да избягате от отговорност, ще Ви изправя пред съд.
Но с Вашето влияние
е достатъчно да кажете една дума, за да ме спасите от този ужас.
Смятам, че искането на бащата на момичето е напълно основателно.
Ако го пренебрегна, това може да бъде разбрано погрешно.
Какво решавате, капитан Курагин?
Това ще се получи много добре. Много добре.
След колко време ще бъде готово? - Не знам.
Около два месеца, ако няма проблеми.
Княз Курагин идва да огледа.
Предполагам ще трябва да му покажа предимствата на новите сгради.
Наистина ли мислите, че ще оценят това?
Възможността децата им да получат образование?
Разбира се, че ще го оценят. Нали, Дмитрий?
Не би ли искал децата ти да имат повече знания от теб?
Ако Ваше Превъзходителство настоява...
Един ден, когато имам деца.
Виждате сам.
Трябва да се отнасям с тези хора като с равни.
В последно време размишлявам върху това, което е казал Бог.
Да, разбрах за човеколюбивите Ви учения.
От месеци сте изцяло погълнат от тях.
На какво дължа удоволствието от това посещение?
Разногласията Ви с Елен
не се отразяват добре на никой от двама ви.
Това е глупаво! Скандално!
Никой не гледа на това с добро око. Особено Дворът.
Не ме интересува какво ще кажат в Двора.
Дори след като прикриха случилото се на дуела?
Въпреки отношението на царят към такива прояви?
Вие с Долохов сте късметлии. И двамата сте живи.
Благодаря на Бог за това.
Но Елен е компрометирана!
И предполагам, че аз, горкият граф, обезумял от гняв
съм виновен за всичко.
Елен бе първата, която Ви защити.
Тя страда.
Липсвате й.
На Елен й липсват балните зали, градините,
тренировките по езда, френските готвачи...
Ако дъщеря ми Ви е оскърбила,
покажете на всички, че сте добър християнин.
Простете й!
Пиер?
Баща Ви беше много настоятелен. Говореше за силата на прошката.
И по напълно формални причини реших да Ви приема обратно в този дом.
Но бракът ни ще бъде само за пред обществото.
Надявам се с времето да успеем да възстановим поне приятелството си.
Само времето ще покаже.
Въпреки, че не вярвам да помогне.
С Вас не сме създадени един за друг.
Благодаря на Бога, пристигнахте! Цял ден Ви чакам!
А къде е съпругата Ви? - Съпругата ми не се чувства добре.
Затова реши да не пътува с нас.
Но настоя аз да дойда, за да реша някои административни проблеми.
Разбирам.
Сега трябва да приготвим роклята на Наташа.
Ела тук, мое малко казаче!
Знаеш ли кой се върна в града?
Старият княз Болконски и дъщеря му Маря.
Това е прекрасна възможност да го посетите.
Лельо, наистина ли е необходимо?
Нали точно той настоява за отлагане на сватбата.
Няма значение. Утре с баща ти ще го посетите.
Така, когато годеникът ти се върне, ти вече ще познаваш семейството му.
Ти си виновна за това! Ти и тази стара интригантка Маря Дмитриевна!
Вие сте се наговорили да ме накарате да приема Ростови.
Не само дъщерята, но и баща й! - Нямам нищо общо с това, татко!
Маря Дмитриевна ми писа, за да ме уведоми за тяхното посещение.
Добре, прави каквото искаш! Ти ги приеми!
Все пак ти си стопанката! Аз няма да ти преча.
Но те ще останат много разочаровани.
Това си е техен проблем! Граф Ростов? Не съм го и чувал!
Графиня Ростова? Никога не съм я срещал!
И нямам такова намерение! Разбра ли ме?
Много ми е приятно да се запознаем.
Леля Маря Дмитриевна ми е разказвала много за Вас.
Тя е стара приятелка на баща ми.
Баща ми много се извинява, че не може да се срещне с вас.
За съжаление е тежко болен.
Надявам се, че не е нещо сериозно.
Ревматизмът не му позволява да става от леглото.
Граф Ростов?
И...
графиня Ростова, ако не греша.
Моля да ме извините.
Нямах представа, че ще ме удостоите с присъствието си.
Търсех дъщеря си.
Дори не съм облечен.
Моля да ме извините.
Наистина не знаех.
Простете.
Ревматизъм. Толкова странно заболяване, нали?
В един миг отминава и...
След като княз Болконски е толкова болен
мисля, че не трябва да ви безпокоим повече.
Беше ми приятно, княжна! - Наташа?
Не мисля, че ще е проблем ако останем още малко.
Баща Ви е напълно прав.
Мила Наташа, толкова се радвам за брат си...
Не мисля, че сега е времето да обсъждаме тази тема.
Извинете ни!
Наташа!
Не искам никога повече да виждам тези хора.
Наташа! Моля те... - Никога!
Посрещнал сте ги по чехли и нощна шапка!
Много забавно! Не можах да повярвам.
И все пак се питам защо обидихте Наташа?
Особено с риск да развали годежа.
Достатъчно!
Ако това е била целта на посещението Ви, мисля че изяснихме въпроса.
Нямам намерение да Ви упреквам. Затова имате съвест.
Но може би, ако се извините...
Бог ми е свидетел, че нямах никаква представа, че ще идват.
Можете да се кълнете в Бог и във всички светци!
Много добре знам какво е станало! - Как се осмелявате!
Пъхате си носа в неща, които не ви засягат!
А сега моля да ме извините.
Нима не Ви е грижа за щастието на децата Ви?
Защото имам усещането, че правите всичко възможно, за да ги задържите
до себе си! Вижте само как се държите с бедната си дъщеря!
Няма да Ви позволя да говорите така за дъщеря ми! Как смеете?
Оставете дъщеря ми на мен!
Вървете обратно при протежето си
и й кажете никога повече да не стъпва в дома ми без покана!
Безспорно ми доказахте своята любезност и благоразумие.
Сега, ако ме извините.
Забрави за това. - Как бих могла да забравя?
Той унижи не само мен, но и татко.
Той е само един луд старец! Какво значение има!
Баща му ме мрази, а сестра му ме презира.
Никога няма да мога да живея с тях.
Мисля, че преувеличаваш.
Ти не беше там! Повярвай ми, те не искат този брак!
Показаха ми го ясно.
Семейството му няма значение.
Важен е само Андрей.
И той скоро ще се върне.
Едва ли ме обича след като се съгласи да се разделим.
И да пазим годежа в тайна.
Семейството му ще го разубеди.
Това не е вярно. Княз Андрей няма...
Няма да промени решението си толкова лесно.
Опитай се да не мислиш за това.
Тази вечер цяла Москва ще е в операта!
А ти си по-красива от всякога!
Според кого?
Горкият Пиер. Нима си мисли, че правя голяма жертва,
отказвайки се от съпружеските си задължения.
Важното е всички да си мислят, че сте се сдобрили.
Когато отидете заедно в операта...
Аз ще покажа на цяла Москва, че граф и графиня Безухови
се обичат все така страстно.
Смешно ти е! А трябва и двамата се замислите!
Ти рискува брака си като си хвана любовник!
А ти се ожени за една селянка!
Никой не знае за това и никой няма да разбере!
Пиер знае! Княз Андрей му е казал!
Както знаете са стари приятели и редовно си пишат.
Болконски ме принуди да се оженя!
Надявам се един ден да имам възможността да му го върна.
Не мисля така.
Ние, руснаците, чувстваме и мислим по френски.
Франция е велика страна.
Наполеон е гений.
Ако има някакви недоразумения,
ние ще ги уредим мирно.
Но в никакъв случай с война!
Пиер!
Имам новини за Вас.
С кого говори Пиер? - С младата графиня Ростова.
Не я ли познаваш? - Не!
Но нямам нищо против да се запознаем.
Много е млада и ужасно очарователна.
Може би ще те заинтригува, че е сгодена за Княз Болконски.
Сгодени са тайно, но всички знаят.
Андрей е включен в делегацията. Ще се срещне с Наполеон.
Значи няма да се върне? - Страхувам се, че не.
Дойдох само за да Ви съобщя.
Няма да остана за представлението.
Наташа. - Благодаря.
Това няма значение, Наташа. Едва ли ще се забави много.
Преди дуела имаше наглостта да дойде при мен!
Намекна ми, че бих предпочела да умре Пиер, вместо Долохов.
Не е ли била права?
Обещах си, че ще я накарам да си плати за дързостта.
А аз изпълнявам обещанията си.
Долохов има девет живота като котките.
След дуела всички казваха, че ще умре, но ето го!
И този дявол - Анатол Курагин е с него.
Граф Ростов? - Да.
Може ли да Ви помоля за компанията на красивата Ви дъщеря.
Съпругът ми и баща ми ме изоставиха.
Разбира се.
Върви, Наташа. - Моля Ви, не ми отказвайте.
Дъщеря ми е поласкана от поканата Ви.
Нали, Наташа?
Исках да говоря с Вас след онази нощ.
Когато дойдохте при мен онази нощ,
започнах да ревнувам от Вас.
Не съм искала да... - Знам.
Така става понякога,
когато мъжете ни оставят на произвола на съдбата.
И двете много се тревожехме за Пиер.
Бяхме полудели от притеснение.
По-добре да забравим случилото се.
Всъщност аз вече забравих.
Аз също.
Искам да Ви обичам като родна сестра.
Позволете да Ви представя брат си, капитан Анатол Курагин.
Какво прекрасно представление, нали?
Позволете да Ви призная нещо.
Преди малко, когато Ви видях,
не можех да отместя поглед от Вас.
Моля ви, недейте... - Но това е истината!
Тази вечер дори не исках да идвам на опера.
Това е съдба!
Съдбата реши да ни срещне точно тази вечер.
Наташа, устройвам соаре у дома, ще дойдете ли?
Не съм сигурна.
Извинете ме, трябва да се връщам при баща си.
Лек път, графиньо. И помнете, че...
тази вечер Вие променихте животът ми.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ: TwinsTeam